John+Locke

For de britiske empiristene ble det viktig å undersøke alle menneskelige forestillinger for å se om de kunne belegges med ekte erfaringer. I John Lockes bok, //”an essay concerning human understanding”// som utkom i 1690 var de sentrale spørsmålene følgende. Hvor får mennesker sine tanker og handlinger fra, og kan vi stole på det sansene forteller oss? Lockes svar var at mennesket fra fødselen var et ubeskrevet blad (tabula rasa), og gjennom kunnskap, opplæring og erfaring kunne mennesket bli godt og fornuftig.  Locke levde under stridighetene mellom kongemakt og parlamentet i England. Hans filosofiske kritikk av enevelde, dannet grunnlaget for kampen for folkets deltakelse i styringen av staten. Til forskjell fra Thomas Hobbes` samfunnskontrakt mellom herskere og innbyggere, hevdet Locke at det ikke fantes en //”alles kamp mot alle”,// men brukte borgerskapets samfunnsforståelse som rettessnor. //”Det er frie borgere som av et opplyst egeninteresse lever i et rettssamfunn med representativ styre, der individet er sikret visse rettigheter, spesielt eiendomsretten”// (Gilje&Skirbekk 2007:228).  Slik ble Locke talsmann for en et samfunn der //”folket alene kunne utpeke det felleskap som skal lage lovene".// For Locke skulle staten være et middel til å tjene menneskene, og bygge på en kontrakt mellom de styrende og de som ble styrt. Brudd på denne kontrakten legitimerte innbyggernes rett til opprør mot en eneveldig despot. Tanker omkring maktfordelingsprinsippet er også sentralt Lockes filosofi, der forholdet mellom lover utgått fra folket og at en god regjering skulle sikre folk naturlige rettigheter utgjorde hans optimale styresett. Makten skulle utgå fra folket gjennom folkesuvereniteten
 * John Locke (1632-1704): **