Napoleon

// ”Han synes å være akkurat hva mange franskmenn søkte etter ti års omveltinger // ”. Hans evne som taler og problemløser, samt som militært geni førte han til topps i fransk politikk. Frykten for den europeiske storkoalisjonen mot Frankrike i 1799, førte til at han gjennomførte statskupp og fikk tittelen førstekonsul. Ved en folkeavstemning ble han diktator på livstid. I 1804 tok han tittelen Keiser. Etter freden med Storbritannia i 1801 kunne Napoleon og franskmennene konsentrere seg i større grad om innenrikspolitiske spørsmål. Hans reformer var innføringen av allmenn stemmerett for menn, men kun de rikeste var valgbare. I realiteten fikk de folkevalgte forsamlingene ingen reel makt. I tillegg innførte han et enhetlig lovverk for hele Frankrike, kalt Code Civil. Gjennom hans ledelse foregikk en sentralisering av staten, der embetsmenn etter evne, ikke status styrte forvaltningsapparatet. Napoléon Bonaparte fikk i gang en utbygging av en videregående utdanning, i den hensikt å forsyne staten med velutdannede personer. I tillegg ble et hemmelig politi opprettet for å hindre opposisjonell politisk virksomhet som kunne svekke regimet. Den spente konflikten med kirken som ble etablert under revolusjonen endte i et forlik med paven i 1801. Staten overtok kirkens eiendommer, mens paven fikk retten til å innsette biskoper.  På det økonomiske området ble grunnlaget for det borgerlige samfunn etablert der tollbarrierer innenlands ble opphevet. På den andre side ble det innført toll på utenlandske varer, for å sikre handelsborgerskapet i Frankrike gode inntekter innenlands. For å få orden på økonomien ble det etablert en ny statsbank, som kunne sikre mer stabile økonomiske forhold i landet. Sammen med opphevelse av alle hindringer for et fritt næringsliv, bidrog disse tiltakene til å legge til rette for kapitalismen i Frankrike. 
 * Napoléon Bonaparte **