Staten

Det kongelige enevelde ble innført i en rekke europeiske land i perioden 1600-1800. Enevelde er navnet på en styreform der fyrsten, det vil si kongen eller dronningen, har all makt alene. //Uttrykket ”av Guds nåde”// betyr at kongen har fått myndigheten av Gud. Under eneveldetiden ble den moderne stat bygget ut. Moderne i den forstand, at makten ble sentralisert omkring en person og hans stab, samt at adelskapet mistet sitt føydale maktgrunnlag på bekostning av en sterk kongemakt og et kapitalsterkt handelsborgerskap. Med den føydale oppløsning, reformasjonen og svekkelsene av adelskapet fikk kongen myndighet og voldsmonopol over hele statens territorium. Slik ble det til at kun staten (eneveldig konge) hadde rett til å holde hær, politi, domstoler og fengselsvesen. Under slike omstendigheter hadde kongen all makt i staten, slik Ludvig 14 selv erklærte det: ”Staten, det er meg”.
 * Den moderne stat etableres. **

Staten vokste gjennom enevoldstiden med utbyggingen av en byråkratisk sentralmakt, som bidro til å styre produksjonen, samferdsel og militærvesen, samt å kreve inn skatt. Trykketeknikken førte til en større utbredelse av bøker, tidsskrifter, løpesedler og aviser. Dermed oppsto behovet for flere skrivekyndige og lærde personer. Universitetene eksaminerte ut flere personer enn tidligere, og nye utdanninger tilpasset statens krav kom i gang. Det vokste det frem en ny gruppe utdannende i byene i Europa, som ikke var knyttet til kirken. Den bestod blant andre av studenter, vitenskapsmenn, advokater, journalister og saksbehandlere i byråkratiet. De stod for en ny kritisk mentalitet og krevde at herskerne måtte sørge for opplysning og fremgang for folket. Det mente også at fornuften, og ikke religionen, måtte være rettesnor i alle tilværelsens forhold. De som framførte de nye ideene, ble kalt opplysningsfilosofer, og opplysningstidens kjerneområder var England og Frankrike. En ny gruppe med lærde, intelligentsiaen, bidro sterkt til endringer som skulle komme mot slutten av opplysningstiden. ”Opplysningstiden innledes med utvikling av det eneveldige statsapparatet. Målet for enevelde var å sikre ro og orden, mens utover opplysningstiden vokste det frem en sekulær intelligentsia med sterk tro på fornuft og erfaring. Opplysningsfilosofene ville ikke ha noen dommer over seg og utviklet hva Trond Berg Eriksen kalte en ”fornuftens selvsikkerhet”. Slik endrer staten sin funksjon fra ro og orden ovenfra, til tanker om frihet, likhet og brorskap nedenfra” Trond Berg Eriksen 4.3.08.